- Vem är du? - Jim Moriarty. Adjö!
Brottskonsult...
Det har varit roligt, vår lilla lek.
- Människor har dött. - Folk dör hela tiden!
Jag kommer att stoppa dig.
Om du inte slutar snoka, ska jag bränna dig.
Jag bränner hjärtat ur kroppen på dig.
Vi ses när jag fångar dig.
Det kan du inte!
Ledsen, grabbar! Jag är så ombytlig.
Det är en svaghet, men i rättvisans namn min enda.
Jag kan inte låta dig fortsätta. Det går bara inte.
Jag skulle gärna omvända dig, men alla mina argument har redan föresvävat dig.
Och mitt svar har säkert föresvävat dig.
Kan jag svara?
Varsågod, du har hela livet på dig.
Hallå? Det är klart, vad vill du?
Säg om det där!
Om du ljuger för mig kommer jag att leta upp dig-
- och flå dig!
Vänta!
Tyvärr. Det är fel dag att dö på.
Jaså... Fick du ett bättre erbjudande?
På återhörande, Sherlock.
Om du har det du påstår ska jag göra dig rik.
Om inte, gör jag skor av dig.
- Vad var det som hände? - Nån ändrade sig.
Frågan är vem.
- Har ni varit stygg, Ers höghet? - Ja, miss Adler.
- Vad skriver du? - En blogg, om oss.
Mig, menar du. Med tanke på hur mycket du skriver.
Då ska vi se vad som bjuds.
- Min fru stannar ofta kvar på kontoret. - Tråkigt!
- Jag tror att min man är otrogen. - Det stämmer.
Min faster har blivit utbytt.
- Det här är inte människoaska. - Försvinn.
- Vi betalar bra om ni hittar filerna... - Tråkigt!
Vi har en sajt där vi förklarar vad seriemagasin verkligen handlar om.
Plötsligt började serierna inträffa i verkligheten.
Intressant.
- Vad är "Den nördige tolken"? - Det är titeln.
- Läser nån din blogg? - Det är den som ger oss klienter.
På din hemsida listar du 240 olika sorters tobaksaska och ingen läser den.
Håret är blekt. Inga tecken på vad som orsakade döden, förutom fläckarna.
Men snälla du...! "Den spräckliga blondinen"?
Vi fick inte se farfar när han var död. Var han i himlen då?
När människor dör flyttas de till ett rum och bränns upp.
Ett plan kraschade i Düsseldorf i går. Alla dog.
- Vi ser faktiskt på nyheterna. - Du bytte kanal.
Den här mannen blev incheckad.
I fickan fanns boardingkort, servetter och en kaka från planet.
Passet är stämplat på flygplatsen i Berlin.
Han borde ha dött i en flygplanskrasch, men ligger i en skuff i Southwark.
- Några uppslag? - Åtta hittills.
Fyra, förresten.
Kanske bara två.
- Ta inte upp ouppklarade fall. - Folk gillar att du är mänsklig.
- De är intresserade. - Nej, varför det?
1895 besökare.
Jag nollställde i går. Nästan 2000 träffar på åtta timmar.
Det här är ditt levebröd. Inte 240 olika sorters tobaksaska.
243.
- Ska det här kallas "Magstarka mord"? - "Navelfördraget."
- Pressen är utanför. - De bryr sig inte om oss.
Det var innan ni blev ett nätfenomen. Några bad uttryckligen om bilder på er.
För guds skull!
John! Dölj ansiktet och gå fort.
- Ett stort fall är bra för din image. - En privatdetektiv vill inte ha nån.
LÄDERHATTEN OCH ROBIN
NÄTDETEKTIVEN SHERLOCK
NÄTFENOMENET SHERLOCK HOLMES
Hej. Tiden är inne nu, tycker du inte?
Kära nån! Tummar!
Dörren var... Den var...
Pojkar! Det har kommit en till.
Ta det från början, men tråka inte ut mig.
14 TIMMAR TIDIGARE
Hallå där! Hur är det?
Ursäkta! Hur är det med er?
Sir, ni har telefon.
- Carter. - Känner ni till Sherlock Holmes?
Ni får snart träffa honom. Fallet är ert, men låt mig ge er ett råd.
Ge Sherlock fem minuter på brottsplatsen och lyssna noga på honom.
Och försök att inte slå honom på käften.
Okej. - En herre vill tala med er.
- Sherlock Holmes! - John Watson. Har ni wifi-anslutning?
- Förstår du hur förödmjukande det är? - Det gör mig ingenting.
- Visa mig ån. - Jag menade inte för dig.
Det här är en sexa. Vi bestämde att jag bara åker ut om det är minst en sjua.
Backa, så att jag ser gräset.
- När bestämde vi det? - I går. Stopp!
- Närmare. - Jag var i Dublin i går.
Skyll dig själv som inte lyssnade. - Håll tyst!
- Pratar du fastän jag är borta? - Vet inte, hur ofta är du det?
- Visa mig bilen som baktände. - Där.
- Och den orsakade knallen? - Ja.
Det förekom inget pistolskott.
Han dödades genom ett slag mot bakhuvudet med ett trubbigt föremål-
- som försvann lika mystiskt som mördaren.
- Det är minst en åtta. - Jag vill veta mer om föraren.
Han är en idiot som tror sig vara misstänkt.
Han är misstänkt.
- Lämna över. - Jag stänger av ljudet om jag måste.
Håll upp den! Jag vill inte prata här nerifrån.
Varför skulle han ringa polisen om han lyckats utföra brottet utan vittnen?
Han tror att han är listig.
Såg ni honom? Sjukligt fet och med en ensamstående mans dåliga andedräkt.
Förmodade hjärtbesvär, låg IQ och kort förväntad livslängd.
Låter det som en mästerskurk? - Ingen fara, det är bara dumheter.
Gå ner till vattnet. Gör det bara.
- Sherlock! Det ringde på din dörr. - Hämta kläder i hans rum.
- Vilka är ni? - Mr Holmes, vi ska hämta er.
- Han bara försvann. - Dr Watson, till er.
Helikoptern, alltså.
Mr Holmes, ni vill inte komma oklädd dit ni ska.
KOSTYM: 700 PUND
OBEVÄPNAD
VÄLKLIPPTA NAGLAR
KONTORSANSTÄLLD
HÖGERHÄNT
JOBBAR INOMHUS
LITEN HUND
TVÅ SMÅ HUNDAR
TRE SMÅ HUNDAR
Jag vet var jag ska.
- Har du kalsonger på dig? - Nej.
Buckingham Palace, alltså.
Jag får en otrolig lust att stjäla ett askfat.
- Vad gör vi här? Allvarligt talat. - Jag vet inte.
- Ska vi träffa drottningen? - Tydligen.
- Kan ni bete er som vuxna nån gång? - Jag bloggar och han är kalsonglös.
- Hoppas inte på för mycket. - Jag var mitt uppe i ett fall.
- Det hela var ganska uppenbart. - Genomskinligt.
Vi är i Buckingham Palace, nationens hjärta.
Sherlock Holmes, ta på dig byxorna! Tänk på din klient.
- Och min klient är? - Framstående, i allra högsta grad.
Och måste förbli fullständigt anonym.
- Mycroft! - Harry! Ursäkta min lillebrors yttre.
Ett heltidsjobb den där. - Ni måste vara dr John Watson, en kronans gosse.
Min arbetsgivare är mycket förtjust i er blogg.
Särskilt inlägget om aluminiumkryckan. - Och så mr Holmes den yngre...
- Ni ser längre ut på bild. - Tack vare en bra rock och en kort vän.
Jag betackar mig för anonyma klienter. En oklarhet per fall är nog. - Adjö.
- Det är en nationell angelägenhet. - Flytta på dig! Annars går jag ändå.
- Så gärna. - Inte här.
- Vem är min klient? - Se dig omkring och dra din slutsats.
Du ska anlitas av nationens förnämsta, så för guds skull...
Klä på dig!
- Jag häller upp. - Lika moderlig som alltid.
Min arbetsgivare har ett problem.
En synnerligen känslig situation som kan komma att föranleda brott.
I denna nödens stund nämndes ditt namn.
- Ni har polis och underrättelsetjänst. - Folk ber er om hjälp, inte sant?
- Inte folk med egna flottor. - Det är en fråga om tillit.
- Är inte underrättelsetjänsten betrodd? - Nej, de spionerar mot betalning.
- Vi bör nog skynda på. - Naturligtvis.
Vad vet du om den här kvinnan?
- Ingenting alls. - Då är du för ouppmärksam.
Hon har orsakat två politiska skandaler-
- och en lovande författares skilsmässa-
- genom att ha en romans med båda parterna.
Skvaller intresserar mig inte. Vem är hon?
Irene Adler. Går under yrkesnamnet "Kvinnan".
Det finns många ord som beskriver hennes yrke. Hon föredrar "dominatrix".
- Dominatrix... - Bli inte rädd nu. Det handlar om sex.
- Det är inget som skrämmer mig. - Vad vet du om det?
Hon erbjuder "uppläxning för nöjes skull" åt dem som vill betala för det.
Bilderna är tagna från hemsidan.
- Så hon har komprometterande bilder? - Ni är snabbtänkt.
Det är inte svårt att räkna ut. Fotografier av vem?
En person som betyder mycket för min arbetsgivare.
Kan ni inte avslöja någonting?
Det är en ung person.
En ung kvinna.
- Hur många bilder? - En ansenlig mängd.
Ses miss Adler och den unga kvinnan i ett antal blamerande situationer?
- På alla upptänkliga sätt, tydligen. - Du kan ställa ner koppen nu, John.
- Kan ni hjälpa oss och ta er an fallet? - Vilket fall? Betala det hon begär.
Som miss Adler skriver: "Inse när du är slagen."
Hon begär ingenting.
Hon informerade oss om fotografierna-
- och lät förstå att hon inte avsåg att byta dem mot pengar eller tjänster.
Vilken maktuppvisning gentemot nationens mest inflytelserika familj.
- Nu börjar det bli roligt! Var är hon? - I London.
Jag hör av mig senare i dag. Vid det laget har jag fotografierna.
Hoppas ni är lika bra som ni tycks tro.
HUNDVÄN, PRIVATSKOLA, RÖKFRI, WALESISKT PÅBRÅ, TEDRICKARE
Jag behöver viss utrustning.
En ask tändstickor, tack. Eller cigarettändaren.
- Jag röker inte. - Nej, men er arbetsgivare gör det.
Vi har hållit den saken hemlig för väldigt många människor.
- Jag är inte gemene man. - Blygsammare än så blir han inte.
Tjingeling!
Hur visste du det där med rökningen?
Som alltid ser du utan att observera.
- Observera vad? - Askfatet.
Kate! Jag får snart besök.
- Det tar en stund att bli klar. - En lång stund?
En evighet.
- Vad gör du? - Provar ut rätt rustning inför striden.
Nej...
- Nej... - Funkar för mig.
- Vad är planen? - Vi vet adressen.
- Ska vi bara ringa på? - Precis.
- Du bytte aldrig kläder. - Men det behövs lite färg.
- Är vi framme? - Nästan, men det duger. Slå mig!
- Vilken nyans? - Blodrött.
- Slå dig? - Hörde du inte vad jag sa?
Allt du säger blir till "slå mig" i mina öron.
Tack, det var...
- Det räcker nu, John. - Jag var soldat. Jag har dödat folk!
- Du var läkare! - Jag hade dåliga dagar.
- Vad tar du på dig? - Fältuniformen.
Vilken tur han har.
- Hallå? - Ursäkta att jag stör...
Jag har blivit överfallen.
De tog min plånbok och min telefon.
- Kan ni hjälpa mig? - Jag kan ringa polisen.
Tack, snälla. Jag väntar här tills de kommer.
Tack så mycket.
Tack.
Jag såg allt. Jag är läkare.
- Har ni en förbandslåda? - I köket.
Jag beklagar missödet. Kate uppfattade inte ert namn.
Förlåt mig, jag heter...
Man glömmer lätt sitt alias när man blir chockad.
Så där, nu är vi båda demaskerade.
- Mr Sherlock Holmes. - Miss Adler, förmodar jag.
Vilka kindben... Jag kan få skärsår av att örfila er.
Vill ni att jag ska prova?
Det här gör susen...
Jag tycks ha missat nåt.
Slå er ner. Jag kan se till att få in lite te.
- Jag drack te på slottet. - Jag vet.
Jag drack också te på slottet, om nån vill veta.
GÅRDAGENS SKJORTA, RAKAPPARAT, DEJT IKVÄLL
GLÖMT RINGA SYSTERN, UTE OCH SVIRAT MED STAMFORD
Problemet med förklädnader är att de alltid speglar ens sanna jag.
- Ni tror alltså att jag är kyrkoherde. - Nej, men ni tror på en högre makt.
I ert fall - er själv.
Nån älskar er.
Om jag skulle slå er skulle jag också låta bli näsa och tänder.
Kan ni ta på er nåt? En servett kanske?
- Känns det besvärande? - John vet inte var han ska titta.
Han vet precis var han ska titta. Er är jag däremot osäker på.
Om jag vill se nakna kvinnor lånar jag Johns dator.
Vi har bättre saker att prata om. Nu vill jag veta...
- Hur gick det till? - Vad?
Den ihjälslagne vandraren. Hur dog han?
- Det är inte därför jag är här. - Nej, ni är här för att hämta bilderna.
- Hur kan ni veta nåt om fallet? - Jag vet en del om en av poliserna.
Så ni gillar poliser?
Jag gillar kriminalhistorier, och detektiver.
Skarpsinnighet är sexigt.
Bilens position och faktumet att mannen träffades i bakhuvudet säger allt.
- Hur blev han mördad? - Det blev han inte.
Hur vet ni att det inte var mord?
Jag vet att offret varit utomlands och att bilderna finns i rummet.
- Hur? - De är alltså i rummet? Tack.
John, bevaka dörren.
Två män ensamma på landsbygden och bara en bil.
- Skulle ni inte leta efter bilderna? - De hittar jag ändå.
Ni är någorlunda intelligent, så låt oss fördriva tiden. Två män och en bil.
Föraren försöker få igång motorn, utan resultat.
Vandraren stannar och spanar mot skyn. På fåglarna, kanske?
- Snart händer nåt - vad? - Vandraren dör.
Nej, det är följden av det hela.
- Jag förstår inte. - Försök!
Ni klär av dig naken för att imponera. Tänk efter i stället - det är "sexigt".
- Bilen får baktändning. - Och orsakar en kraftig smäll.
Ljud är viktiga och kan avslöja mycket.
Till exempel...
Tack. När ett brandlarm går söker modern sitt barn med blicken.
En brand avslöjar vad vi värnar om.
Ni har väl inget barn här inne? - Du kan stänga av det, John.
- Stäng av det! - Ett ögonblick!
Tack.
Man ska alltid använda handskar.
Första siffran är alltid mest flottig - tveklöst en trea. Sen blir det svårare.
En sexsiffrig kod, men knappast personnumret.
- Ni är 80-talist och 8:an är oanvänd. - Jag skulle kunna tala om koden...
Men jag har redan gjort det. Tänk!
Händerna bakom huvudet, ner på golvet och ligg stilla!
Ner, miss Adler!
- Gäller det mig med? - Ni ska öppna kassaskåpet.
- Varför vill en amerikan ha bilderna? - Öppna kassaskåpet, tack.
- Jag har inte koden. - Hon talade om den för er.
Jag uppfattade ingenting, men med tanke på ert rykte bör ni ha gjort det.
Hon kan koden!
Hon kan även kalla på polis och sätta på tjuvlarmet. Jag litar inte på henne.
- Mr Holmes vet inte... - Tig! Får jag höra ett ord till...
...tvekar jag inte att måla väggen med innanmätet i er skalle.
Mr Archer, när jag har räknat till tre skjuter ni dr Watson.
- Ett. - Jag kan inte koden. Jag kan den inte!
Alldeles snart kommer jag att tro er.
- Tre. - Vänta!
Tack ska ni ha. Var snäll och öppna.
Vatikanska kaméer!
- Har ni lust? - Så gärna.
- Han är död. - Tack. Det var uppmärksamt av er.
- Jag är smickrad. - Var inte det.
Det kommer fler. De lär bevaka huset.
- Vi måste kalla på polis. - Ja.
- De är på väg. - För guds skull...
Ta reda på hur de tog sig in.
Då var adelstiteln kirrad.
Den där är min.
- Alla bilder finns väl här? - Jag har kopior.
Ni har sett till att bilderna inte kan spridas.
Materialet måste vara unikt för att kunna säljas.
- Vem har sagt nåt om att sälja? - Mobilen innehåller annat än bilder.
Kameramobilen är mitt liv. Jag dör hellre än låter er ta den.
- Den är min försäkring. - Inte nu längre.
De kom in den här vägen.
- Hon är bara avsvimmad. - Hon är van.
Kolla bakdörren, dr Watson.
Visst.
Ni verkar sansad. Ni dödade en man med er försåtanordning.
Han hade dödat mig. Det var förebyggande självförsvar.
Vad var det där?
Ge mig den.
- Nej! - Ge mig den.
Men herregud... Släpp den!
Släpp den, sa jag!
Tack, kära ni.
Hälsa fina flickan att bilderna är i säkert förvar.
Inte för utpressning, bara som försäkring.
Jag vill kanske träffa henne igen.
Stopp där.
Det här var ett rent nöje. Förstör inte det.
Jag vill att ni kommer ihåg mig som kvinnan som besegrade er.
- God natt, mr Sherlock Holmes. - Vad gör ni?
Han kommer att sova ett par timmar. Se till att han inte kvävs av spyorna.
- Vad har ni gett honom? - Han kvicknar till.
Jag missbedömde honom. Han visste var han skulle titta.
- Koden till kassaskåpet. - Vad var det?
Ska jag berätta det?
Mina mått.
Nu vet jag!
Såja, sitt kvar. Jag sköter snacket.
Bilen är på väg att baktända. Vandraren tittar upp mot himlen.
På fåglar, sa ni, men det stämmer inte. Det var ett annat flygande föremål.
När bilen baktänder vänder sig vandraren om.
Ett ödesdigert misstag. Föraren hinner aldrig se vad som dödade vandraren.
Det har sköljts bort av strömmen.
En erfaren friluftsmänniska återvänder från utlandet med en bumerang.
Och det fick ni fram av en titt... Sexigt var ordet.
Jag...
Såja... Ingen fara.
Jag ska bara lämna tillbaka rocken.
John? John!
Hur gick det? Du minns förstås inte mycket.
Lestrade har försökt nå dig.
- Var är hon? Kvinnan. - Vilken kvinna?
- Kvinnan! - Irene Adler lyckades undkomma.
Hon har inte varit här. Vad ska du?
Nej, nej, nej. Tillbaka i sängen med dig.
- I morgon mår du bra igen. - Jag mår bra nu.
- Jag är här bredvid om du behöver mig. - Varför skulle jag det?
VI SES IGEN, MR HOLMES
- Oroa dig inte för bilderna. - De är i en sexarbetares våld.
Hon vill inte ha pengar, utan... beskydd av nån anledning.
Stoppade du utredningen av skottdramat?
Så länge hon har bilderna är vi bakbundna.
Hon skulle uppskatta ordvalet. Mobilen är hennes frikort, så låt henne vara.
- Behandla henne som en kunglighet. - Men inte som hon behandlar dem.
- Vad var det? - Ett sms.
Vad var det för ett ljud?
Visste du att hon hade andra efter sig?
CIA-utbildade mördare är en kvalificerad gissning.
Det är skamligt att utsätta sin lillebror för fara.
Familjen är det viktigaste vi har, Mycroft Holmes.
- Håll tyst, mrs Hudson! - Mycroft!
- Jag ber om ursäkt. - Men gör som han sa.
Är det inte oanständigt, det där ljudet?
- Det finns ingenting du kan göra. - Jag kan sätta övervakning på henne.
Följ henne på Twitter under användarnamnet "Pisksnärten".
Väldigt lustigt.
Ursäkta. - Hallå?
Varför låter din mobil så där?
- Hur då? - Som den lät nyss.
- Det betyder att jag har fått ett sms. - Det brukar inte låta så.
Nån har mixtrat med telefonen och lagt in en personlig sms-signal.
- Så varje gång personen sms:ar... - Det tycks så.
Kan du sänka ljudet? När man är i min ålder...
- Mobilen låg ju i din rock... - Dra dina egna slutsatser.
- Jag är inte dum. - Vad får dig att tro det?
Grönt ljus för Bond Air. Kolla med Coventry.
Vad har hon mer? Irene Adler.
Amerikanerna struntar i fotografierna. Det handlar om mycket mer än så.
Det är nåt stort på gång.
Irene Adler är inte ditt bekymmer längre. Du ska låta det här vara.
- Ska jag? - Ja, Sherlock.
Det ska du.
Nu måste jag framföra en ursäkt till en gammal vän.
Hälsa från mig.
- Förtjusande, Sherlock! - Fantastiskt.
- Du skulle ha tagit på dig hjorthornen. - Bäst att överlåta det åt fantasin.
- Nej tack, Sarah. - Han är dålig på namn.
Efter Sarah var det hon med finnarna, och vem kom efter den tråkiga läraren?
- Ingen. - Jeanette! Uteslutningsmetoden.
- Kära nån... - Hej allihop!
Det stod på dörren att det bara var att stiga på.
- Ska jag... Milda makter! - Här var det julfest.
Det är enda dagen som pojkarna måste vara snälla, så det är nästan värt det.
- Slå dig ner. - Fortfarande 1895 träffar på bloggen.
Har du lagt ut en bild på mig i hatten?
- Hur är det med höften? - Hemsk, tackar som frågar.
Jag har sett värre, men jag jobbar ju med döda.
- Oj, förlåt! - Låt bli att skämta, Molly.
- Skulle inte du till Dorset över julen? - Vi åker i morgon, jag och frugan.
- Det är bra igen. - Hon ligger med idrottsläraren.
John, du ska visst hälsa på din syster? Sherlock gnällde över det.
- Hon har lagt av med spriten. - Icke.
Så du har en ny pojkvän, Molly? Som du ska träffa i kväll och ge ett paket.
- Ta ledigt en dag. - Ser ni inte paketet högst upp?
Omsorgsfullt inslaget till skillnad från övriga hastverk.
Den röda färgen går igen i läppstiftet. Miss Hooper har kärlek i sikte.
Gåvan i sig tyder på allvarligt menade förhoppningar - om än fåfänga.
Hon har sminkat sig och klätt upp sig-
- som kompensation för storleken på mun och byst...
TILL KÄRASTE SHERLOCK FRÅN MOLLY
Du säger alltid så elaka saker. Varenda gång.
Alltid.
Jag är ledsen. Förlåt mig.
God jul, Molly Hooper.
- Nej, det var inte... - Det var jag.
- Verkligen? - Min telefon.
Du har fått 57 sådana sms.
Så spännande att du har räknat.
- Ursäkta mig. - Vad är det?
- Ursäkta mig, sa jag. - Svarar du nånsin?
Säg inte att vi ska ha årliga julsamtal. Har det blivit lag på det?
- Irene Adler kommer att hittas i kväll. - Vi vet var hon är.
Som du påpekade spelar det ingen roll.
Ni kommer att hitta henne död.
- Är allt bra? - Ja.
Signalementet stämde, så jag lät föra henne hit, till ditt andra hem.
- Du behövde inte komma in. - Alla andra firar jul.
Ansiktet är hyfsat sönderslaget, så det kan vara lite svårt...
- Visst är det hon? - Visa resten av kroppen.
- Det är hon. - Tack, miss Hooper.
Vem är hon? Hur kunde Sherlock känna igen henne på... annat än ansiktet?
Bara en.
- Varför det? - God jul.
Rökning inomhus, finns det ingen lag om det?
Ingen kan fara illa av det på ett bårhus.
- Hur visste du att hon var död? - Hon hade ett föremål i sin ägo.
Hennes liv hängde på det, ändå gav hon ifrån sig det.
Var är föremålet nu?
Se på dem.
De bryr sig så mycket.
Tror du att det är nåt fel på oss?
Alla liv tar slut, och alla hjärtan krossas.
Att bry sig om andra är ingen fördel, Sherlock.
- Det är ju en lightcigarett. - Du kände henne knappt.
God jul, Mycroft.
Och gott nytt år.
- Han är på väg. Har ni hittat nåt? - Nej. Tog han emot cigaretten?
Han är här om tio minuter. - Vi har letat överallt utan resultat.
- Är det risk för återfall just i kväll? - Jag vet inte säkert. Stanna hos honom.
- Jag har andra planer. - Nej.
Mycroft?
- Jag är ledsen. - Mina vänner har fel om dig.
- Du är en fantastisk pojkvän. - Så bra, det har jag alltid tyckt.
- Sherlock Holmes har haft tur. - Snälla Jeanette...
Du gör allt för honom, och han kan inte ens hålla isär dina flickvänner.
Säg vad jag ska göra!
- Jag kan inte tävla mot Sherlock. - Jag kan rasta hunden åt dig.
- Jag har ingen hund! - Nej, det var den förra...
Herregud!
- Jag ringer. - Nej!
Det skötte du inget vidare.
Hej.
Är allt bra?
Du har väl inte sabbat mitt strumpsystem?
Vilken vacker melodi, Sherlock. Jag har inte hört den förut.
- Komponerar du? - Jag tänker bättre då.
- Vad tänker du på? - Räkneverket har stannat på 1895.
- Ja, det är nåt fel på det. - Det kan vara ett meddelande.
FEL KOD TRE FÖRSÖK ÅTERSTÅR
- Bara nåt fel... - Just det.
Jaha... Jag går ut en stund.
Har han nånsin haft ett förhållande med nån, tjej eller kille?
Jag vet inte.
- Hur är det möjligt att vi inte vet? - Ingen vet vad som pågår i hans huvud.
Hej så länge.
- John? - Ja? Hej.
- Hallå... - Har du planer för nyårsafton i kväll?
Inget som är bestämt... Inget jag inte utan vidare kan strunta i.
- Har du några förslag? - Ett.
Mycroft kan faktiskt ringa, om han inte hade ett sånt förbaskat maktkomplex.
Kan vi inte ses på ett kafé?
Sherlock följer inte efter vart jag än går.
In där.
Han är på väg. Han förväntar sig Mycroft, precis som du sa.
Han komponerar sorglig musik.
Äter ingenting.
Säger knappt ett ord, förutom när han rättar tv:n.
Brustet hjärta, skulle jag säga, men du vet ju hur Sherlock är.
Han beter sig alltid så där.
Hej, dr Watson.
- Låt honom veta att ni lever. - Han skulle leta upp mig.
Ni låg död på en likbår. Det var tveklöst ni.
Jag råkar veta vad den ansvarige för dna-registret gillar.
- Jag var tvungen att försvinna. - Varför kan jag i så fall se er?
Jag gjorde en miss. Ni ska hjälpa mig att ta tillbaka en sak från Sherlock.
- Nej. - Det är för hans egen säkerhet.
- Låt honom veta att ni lever. - Jag kan inte.
Då berättar jag det. Men vänta er ingen hjälp från mig.
- Vad ska jag skriva? - Vad brukar ni skriva i era sms?
- Vanligt tjafs. - "Vanligt" existerar inte här.
"God morgon. Jag gillar din lustiga hatt."
"Jag är ledsen, ät middag med mig. Vad sexig du var på tv."
"Jag är inte hungrig. Ät middag med mig."
Flirtade ni med Sherlock Holmes?
- Han svarar aldrig. - Sherlock svarar alltid.
Han vill säga sista ordet om det så är det sista han gör.
- Betyder det att jag är speciell? - Kanske det.
- Svartsjuk? - Vi är inte ett par.
Så där. "Jag är inte död."
"Ät middag med mig."
Vem fan vet när det gäller Sherlock-
- men till den som eventuellt bryr sig: Jag är inte homosexuell.
Men det är jag.
Se på oss.
Inte just nu. Eller?
Sluta!
Sherlock!
Sherlock...
Snyfta inte, mrs Hudson. Det hindrar inte kulans framfart.
I så fall levde vi en mjuk värld.
- Ni har nåt vi vill ha, mr Holmes. - Fråga efter det, då.
Jag har frågat den här, men hon vet visst ingenting.
Men ni vet vad jag vill ha, inte sant?
HALSPULSÅDER, ÖGON, LUNGOR, REVBEN
Jag tror minsann det.
Skicka ut lakejerna först. Det är för mycket enfald här inne.
- Gå till bilen. - Och kör i väg. Försök inte lura mig.
Nu kan ni lägga undan pistolen. Jag är obeväpnad.
- Får jag se efter? - Det insisterar jag på.
Idiot.
- Tack... - Det är över nu.
BROTT PÅGÅR STÖR GÄRNA
Vad är det frågan om? Vad fasen är det här?
Mrs Hudson blev överfallen av en amerikan och jag återställer ordningen.
- Vad har de gjort? - Jag är så fånig...
- Följ henne ner och ta hand om henne. - Ingen fara...
- Jag tar en titt på det där. - Jag mår bra...
- Ska du berätta vad som pågår? - Förmodligen, men gå nu.
Lestrade? Vi har haft inbrott på Baker Street.
Skicka dina minst irriterande poliser i en ambulans. Vi är oskadda.
Inbrottstjuven däremot... Han blev illa tilltygad.
Några brutna revben, skallfraktur, förmodligen punkterad lunga...
Han föll ut genom fönstret.
Det svider.
Rakt på soptunnorna.
- Exakt hur många gånger föll han? - Det är något av ett töcken.
Jag tappade räkningen.
Hon får sova hos oss i natt.
- Hon mår bra. - Det gör hon inte alls.
Hon behöver komma ifrån Baker Street och bo hos sin syster ett tag.
Hon är chockad, och det på grund av en kameramobil. Var är den förresten?
- På världens säkraste plats. - Den låg i fickan på din morgonrock.
Jag lyckades smussla ut den när de trodde att jag grät.
Du borde skämmas, John Watson. Skulle mrs Hudson lämna Baker Street?
England skulle rasa samman.
- Var är den nu? - På en plats där ingen letar.
- Det finns mer än bilder på mobilen. - Det stämmer.
Med andra ord ljög hon.
Hur känns det?
- Gott nytt år, John. - Kommer du att träffa henne igen?
GOTT NYTT ÅR SH
- Är det en mobil? - Ja.
- Som du röntgar? Vems är det? - En kvinnas.
- Din flickväns? - Skulle jag röntga min flickväns saker?
- Alla gör vi dumma saker. - Ja.
Det är just det de gör. Väldigt dumma.
Hon skickade mobilen till min adress. Och hon älskar lekar...
FEL KOD TVÅ FÖRSÖK ÅTERSTÅR
- Sherlock! - Vi har en ny klient.
I ditt sovrum?
Jaha...
- Vilka är det som jagar dig? - Folk som vill döda mig. Mördare.
- Du får gärna precisera dig. - Så du iscensatte din egen död?
- Men du lät oss veta att du levde. - Jag visste att du kunde hålla tyst.
Och det gjorde du.
- Var är kameramobilen? - Inte här. Vi är inte dumma.
Var har ni gömt den? Ni kan vara bevakade.
I så fall känner de till mitt bankfack.
- Jag behöver den. - Vi kan inte bara åka och hämta den.
Molly Hooper kan ta den till sjukhuset. En av dina hemlösa kontakter-
- kan lämna av den i kaféet, så tar grabbarna upp den bakvägen.
En utmärkt plan med alla tänkbara försiktighetsmått.
Så... vad sparar du i telefonen? I allmänhet, menar jag.
Bilder och information jag kan behöva. För att garantera min egen säkerhet.
Jag bär mig illa åt och vill kunna försäkra mig om andras lojalitet.
- Var får du informationen ifrån? - Jag bär mig illa åt.
- Nåt hotar din säkerhet. Vet du vad? - Ja.
- Men jag förstår det inte. - Jag misstänkte det. Visa mig.
Koden.
- Det fungerar inte. - Du har knappat in koden på en kopia.
Jag hade förväntat mig nåt mer avancerat, men tack ändå.
FEL KOD ETT FÖRSÖK ÅTERSTÅR
Jag sa ju att kameramobilen är mitt liv. Jag känner igen den.
- Du är skicklig. - Du är inte heller pjåkig.
Hamish!
John Hamish Watson. Det kan ni döpa ert barn till.
Jag kände en man som jobbade på försvarsdepartementet.
Han ville gärna briljera. Han hade ett mejl som skulle frälsa världen.
Jag fotograferade det medan han var uppbunden med annat.
- Ser du att läsa på skärmen? - Ja.
Jag lät en kryptograf titta på det, men han hängde mestadels uppochned.
Han kunde inte knäcka koden.
Vad kan du göra? Imponera på mig om du kan...
Ett plan avgår från Heathrow till Baltimore i morgon kl. 18.30.
Hur det kan frälsa världen kan jag inte uttala mig om på bara åtta sekunder.
Det är platser på ett passagerarplan.
Inga i:n, för de kan misstas för ettor, och inga bokstäver efter "k".
Siffrorna uppträder slumpmässigt men bokstäverna kommer i ordningsföljd.
Bara en jumbojet har fler än 55 rader.
Att rad 13 finns utesluter vidskepliga bolag. Flightnumret 007 utesluter fler.
Avgång från Storbritannien är sannolikt med tanke på källan till informationen.
Det enda som stämmer med kriterierna är just 18.30-flyget till Baltimore.
Säg inte att det var makalöst. Det har John redan gjort på alla tänkbara sätt.
Jag skulle kunna ta dig här och nu tills du bad om nåd två gånger om.
- John, kolla avgående flighter. - Visst... Ska bli.
- Jag har aldrig nånsin bett om nåd. - Två gånger.
- Du har rätt. Flight 007. - Vad sa du?
- Du har rätt. - Nej, efter det.
- Flight 007. - 007, 007...
Nåt med 007, men vad?
747 IMORGON 18.30 HEATHROW
Nåt med 007, men vad?
Grönt ljus för Bond Air.
FLYGPLANET. SER MAN PÅ, MR HOLMES.
Grönt ljus för Bond Air. Kolla med Coventry.
- Coventry. - Jag har aldrig varit där. Är det fint?
- Var är John? - Han gick ut för några timmar sen.
Det var honom jag pratade med.
Vad har Coventry med saken att göra?
Det påstås, förmodligen felaktigt-
- att de allierade visste att Coventry skulle bombas.
De ville inte avslöja att de knäckt tyskarnas kod, så de lät det ske.
Har du nånsin varit med nån?
- Ursäkta? - Nu är jag ofinkänslig.
- Jag förstår inte. - Då ska jag vara finkänslig.
- Ät middag med mig. - Jag är inte hungrig.
Varför skulle jag vilja äta middag...
...om jag inte är hungrig?
Om världens undergång var nära och det här var sista kvällen...
...skulle du då tacka ja?
- Sherlock! - För sent.
Mrs Hudson är inte världens undergång.
Den här herrn stod utanför dörren. Fungerar inte dörrklockan?
Är ni här för att hämta mig igen? Jag avböjer.
Det betvivlar jag.
Det finns en bomb på planet, men högsta ort vill inte avslöja källan-
- så planet kommer att sprängas. Precis som med Coventry.
Historien återupprepar sig i det oändliga.
Ni ser piggare ut.
- Hur känns det? - Som att jag vill skjuta skallen av er.
Jag skulle få medalj för det.
Coventry-problemet. Vad tycker du om min lösning?
De dödas flygning.
Terroristerna får genomföra sitt dåd. Hundratals offer, men ingen dör.
Finurligt, inte sant? Du har snubblat runt i periferin av det här projektet.
Var du för uttråkad för att se mönstret?
Vi fick inte se farfar när han var död.
Min faster är utbytt. Det här är inte människoaska.
Vi gjorde detsamma i Tyskland, men en av passagerarna hann inte med flyget.
Sådana är de avlidna. För sent ute, i alla avseenden.
Hur ska planet kunna flyga? Obemannat plan, så klart...
Det kommer aldrig att starta. Projektet är avblåst.
Terroristgruppen har informerats om att vi känner till bomben.
Vi har förlorat allt. Ett fragment ur ett mejl-
- och flera års planering gick om intet.
Mannen på försvarsdepartementet...
En ensam, naiv man som ville briljera.
Och en kvinna som kunde få honom att känna sig utvald.
- Du måste ha koll på tjänstemännen. - Det är dig jag pratar om, Sherlock!
En kvinna i nöd...
Är du verkligen så förutsägbar? För det var som taget ur en handbok.
Löftet om kärlek, den smärtande saknaden och återföreningens glädje...
Ge honom en gåta och se hur han sprattlar.
- Det är befängt. - Befängt?
Hur snabbt dechiffrerade du mejlet? Var du angelägen om att imponera?
Det tog inte ens fem sekunder.
Jag förde dig i hennes väg.
Förlåt mig, jag visste inte.
- Mr Holmes, vi behöver prata. - Det är flera saker jag inte riktigt...
Du har gjort ditt, junior. - Det finns mycket mer.
Här finns hemligheter och bilder som kan rasera hela er värld.
Det finns bara ett sätt att stoppa mig-
- om ni inte vill avslöja att lillebror är den största säkerhetsläckan.
- Experter kan komma åt innehållet. - Jag har redan testat den teorin.
Jag lät Sherlock försöka i ett halvår. - Berätta vad du upptäckte i mobilen.
Det finns fyra enheter inuti höljet, innehållande syra eller sprängämnen.
- Om höljet öppnas förstörs hårddisken. - Sprängämnen. Det är mer min stil.
En viss mängd data kan alltid återskapas.
Det är tyvärr så att vi har folk som kan tvinga er att avslöja koden.
En kod låser upp telefonen och en förintar hårddisken.
Om hon ger er fel kod får ni inte fler försök.
Visst är han slipad? Jag tror att jag ska sätta koppel på honom.
Då förstör vi telefonen.
Bra idé, såvida inga medborgares liv hänger på informationen.
- Gör det det? - Det vore rent spel att svara.
Jag har spelat klart.
En lista på mina krav, och förslag på hur ni ska skydda mig när de beviljats.
Jag skulle ljuga om jag sa att det inte försämrar rikets ekonomi.
- Ni vill säkert sova på saken. - Ja tack.
Osis. Stick i väg och diskutera saken.
Det är mycket omsorgsfullt. Om ändå våra tjänstemän var hälften så klipska.
Jag kan inte ta åt mig hela äran. Jag fick lite hjälp.
- Jim Moriarty hälsar. - Han har kontaktat mig.
Han vill verkligen ha min uppmärksamhet. Det kan ordnas.
Tack till brottskonsulten som hjälpte mig att dra nytta av all information.
Han lärde mig att manipulera bröderna Holmes.
Vet ni vad han kallar er? Ismannen...
...och oskulden.
Han njuter av att orsaka lidande. Det är en man i min smak, det.
Och här är ni nu, en dominatrix som lade en hel nation för sina fötter.
- Väl spelat. - Nej.
Ursäkta?
Nej, sa jag. Men det var mycket nära.
Spelet var alltför utstuderat och du njuter alltför mycket av det.
Jag har full förståelse för suget efter spänning, men känslor?
Det är en kemisk brist som återfinns på förlorarens sida.
- Vad pratar du om? - Dig.
Kära nån, stackars krake. Du tror väl inte att jag var intresserad av dig?
För att du är Sherlock Holmes, den smarta detektiven med lustig hatt?
Nej...
För att jag tog din puls.
Upprymd, vidgade pupiller...
John Watson tror kanske att kärlek är en gåta för mig, men kemin är enkel.
Det är sant att förklädnader speglar ens rätta jag.
Koden till kassaskåpet var dina mått. Att lämna ut ditt hjärta är intimare.
Låt det aldrig styra över ditt huvud.
Du kunde ha valt vilket slumpartat tal som helst, men du kunde inte låta bli.
Jag har utgått från att kärlek sätter en i underläge.
Tack för det slutliga beviset.
Jag menade inget av det jag sa.
- Det var ett spel. - Jag vet.
Och nu förlorar du.
Varsågod. Jag hoppas att innehållet kompenserar för besväret.
Du kan släppa henne. Hon överlever inte länge.
- Tvingar du mig att be? - Ja.
Snälla...
Du har rätt. Jag skulle inte klara mig ens ett halvår.
Det blir tyvärr ingen middag.
- Du röker väl inte? - Jag bevistar inte kaféer heller.
- Är det Irene Adlers akt? - Avslutad för gott.
Jag är på väg för att meddela min bror, om inte du vill göra det...
...att hon lyckades få vittnesskydd i USA. Nytt namn, ny identitet.
Hon kommer att överleva, men han får aldrig träffa henne igen.
Han föraktade henne på slutet. Han talar bara om henne som "Kvinnan".
Är det bevis på förakt eller är det en hyllning?
"Den enda kvinna som betyder nåt."
Han är inte sån. Han har inte känslor på det sättet, tror jag.
Min bror kunde vara forskare eller filosof, men väljer att vara detektiv.
- Vad säger det om hans hjärta? - Jag vet inte.
Inte jag heller. Men i tidiga år ville han bli pirat.
- Han tål att höra om vittnesskyddet. - Jag håller med.
Därför bestämde jag mig för att säga det.
- I stället för vad? - Hon är död.
Hon blev tillfångatagen av terrorister i Karachi och halshöggs.
- Hon har fejkat sin egen död förut. - Den här gången var jag noggrann.
Bara Sherlock Holmes kan lura mig. Och han stod knappast till buds.
Så...
Vad ska vi säga till Sherlock?
Du kommer med nyheter. Trippelmordet i Leeds utfördes av trädgårdsmästaren.
Nej, det...
Det handlar om Irene Adler.
Va?
- Har hon kommit tillbaka? - Nej då. Jag träffade Mycroft där nere.
- Är hon tillbaka i London? - Nej, hon...
...är i USA. Hon lyckades förhandla till sig vittnesskydd.
- Hur hon nu gjorde det. Så, du vet... - Vad vet jag?
- Du kan aldrig träffa henne igen. - Varför skulle jag vilja det?
- Är det hennes akt? - Ja, Mycroft ska få den.
- Vill du? - Nej.
- Jo... - Men jag vill ha kameramobilen.
- Den är tömd på information. - Jag vet, men... ändå.
Jag måste återlämna den till Mycroft.
Den tillhör myndigheterna, jag kan inte...
Tack.
Jag måste lämna tillbaka akten.
Fick du nåt mer sms från henne?
Ett, för några månader sen.
- Vad skrev hon? - "Farväl, mr Holmes."
FARVÄL, MR HOLMES
SKICKA
När jag säger spring, springer du.
"Kvinnan..."
Den enda.
Översättning: Sara Vikström Åhlén www.undertext.se